CRIMA DIN ORIENT EXPRESS
Zidul Plângerii, Ierusalim. 1934
A spus exact patru minute.
Nu, nu, nu.
Repede, mișcă.
Două ouă perfecte de data asta, nu?
Prietene, din nou.
Poate.
O învinovățesc pe găină.
De ce găinile fac ouă de mărimi diferite?
Nu este vina ta, prietene. Astea sunt două ouă gătite perfect.
Domnule Poirot...
Am trei religii gata să se răzvrătească.
Așadar, dacă o să faci unul dintre miracolele tale, acum este momentul.
Ia ouăle. Să mergem!
Poirot!
Îmi pare rău pentru...
Nu este...
Este dezechilibrul...
Sigur.
Așa este mai bine.
Scuzați-mă. Mișcați-vă. Faceți loc, vă rog.
Faceți loc pentru acuzați.
Rabinul...
preotul...
și imamul.
Este ca în bancurile vechi, da?
Rabinul, preotul și imamul.
Dar nu...
Iertați-mă, eu sunt belgian.
Așadar, să începem.
În Biserica Sfântului Mormânt de deasupra noastră,
s-au întâlnit trei reprezentanți sub supervizarea inspectorului șef de poliție
pentru a discuta împărțirea perioadelor de timp pentru folosința pieței.
La o oră după această întâlnire tensionată,
s-a observat că a fost furată o relicvă neprețuită.
Se spune că a furat-o unul dintre acești bărbați.
Poliția nu a găsit absolut nicio urmă.
Eu am găsit una.
Pe zidul atât de bine întreținut al frescei,
o singură crăpătură de la un client nedelicat
cu un pantof cu talpa groasă, sau poate o cizmă.
Așadar, doamnelor și domnilor, trebuie să ne întrebăm:
Cine ar avea de câștigat de pe urma infracțiunii?
Cei trei bărbați cu credință ai noștri, trăiesc umil.
Au pantofi subțiri, ieftini.
Bogății bruște și rubine, ar fi...
prea evidente, nu-i așa? Ei nu ar câștiga nimic din asta.
În clipa asta avem nevoie de o santinelă înarmată la poarta sudică.
Mulțumesc foarte mult.
Acum, singurul...
care ar beneficia de pe urma furtului
și de pe urma neliniștii pe care acesta o provoacă,
este un bărbat al cărui birou l-am cercetat în dimineața asta...
Cât timp am așteptat, trebuie să vă spun, mai degrabă dezamăgit de micul meu dejun.
Probleme cu ouăle. Nu trebuie să știți asta.
Un om care este plătit exorbitant ca să mențină ordinea în Ierusalim.
Mă refer, desigur, la inspectorul șef de poliție.
Un bărbat care nu vrea să își piardă postul bine plătit,
când se discută printre localnici de autoguvernare...
Care poartă cizme și care cred că acum regretă
că m-a invitat consultant în acest caz.
Cum îndrăznești să mă acuzi?
Domnule sergent de poliție.
Ai cercetat biroul așa cum ți-am cerut?
Da, domnule.
Și ai găsit ce am spus că s-ar putea să găsești?
Da, domnule. Exact cum ai spus.
Mulțumesc.
Oprește-te!
Trebuie să îi dai asta căpitanului. Mâine dimineață la prima oră.
Am înțeles, domnule.
Bagajele sunt la bord, domnule.
Doresc să am dreptul să te escortez până la vasul tău.
Așadar, mergi la Istanbul? O să te întorci direct la Londra?
Sunt obosit și mi-am câștigat o mică vacanță.
Vreau să privesc picturi și să am mult timp liber.
Te uiți fix. O să încetezi cu asta?
Doar...
Cum ai știut că este el, domnule? De la doar o mică crăpătură în zid.
Am avantajul...
că pot vedea lumea doar așa cum ar trebui să fie.
Și când nu este așa, imperfecțiunea iese în evidență
precum nasul în mijlocul feței.
Face ca cea mai mare parte a vieții să fie insuportabilă.
Dar este util la rezolvarea unei infracțiuni.
Dar este ca și cum le privești în suflet și le simți adevărata lor natură.
Și indiferent de ce zic oamenii, există corect și există greșit.
Nu există nimic la mijloc.
Trebuie să ne despărțim aici.
Nu, domnule, trebuie sa te conduc pe feribot.
La revedere, domnule căpitan.
Trebuie să nu ne mai întâlnim niciodată.
Poți să-ți strângi puțin cravata, te rog? Doar puțin.
- Da. - Așa este perfect.
Ultimii pasageri, vă rog!
Îmi pare rău.
Vom face asta în scurt timp.
Dar... va fi reparat la timp?
Lucrăm la asta!
Am o legătură în Istanbul. Pleacă mâine la ora șapte.
Este un pacient foarte bolnav care mă așteaptă în Londra.
Sunt doctor.
Doctor.
Sunt doctor.
Strig la tine în engleză, iar acum fac asta mai puternic și mai rar.
Prostește din partea mea, iartă-mă.
Pot să ajut? Lasă-mă să ajut.
Îți cunosc mustața.
Din ziare. Tu ești detectivul Hercules Poirot?
"Hercule Poirot". Eu nu ucid leii, domnișoară.
Mary Debenham, domnule. Mai uit câte un nume, dar niciodată o față.
Oricum, nu a ta.
Vii din Bagdad?
Este adevărat. Nu îți scapă niciun detaliu.
Biletul tău.
Aș putea să te întreb, de asemenea, dacă ți-a făcut plăcere șederea acolo...
ca guvernantă.
Cretă de pe mâneca ta și geografia de bază.
Lucrezi ca guvernantă sau în domeniul cartografiei. Am riscat.
Întotdeauna încep cu geografia
și îi chinui până când învață întreaga lume.
Ar putea să se rătăcească în viață,
dar să fiu a naibii dacă nu or să știe unde se află.
Ei bine, lanțurile noastre sunt libere. Chiar la fix.
Mă simt foarte liber aici pe apă.
Îmi doresc să pot să savurez și eu asta.
- Ar trebui să scăpăm din asta, Mary. - Nu acum.
Când o să se termine totul.
Când o să se facă.
Atunci nimic nu ne poate atinge.
Istanbul
Aici începe vacanța mea.
Pot să văd sufletul orașului în aceste umile lipii.
Lumea insistă în distrugere, și totuși aici...
operele de artă se coc în fiecare zi.
- Domnule Poirot! - Mohammed!
Mohammed, prietene...
Ești un artist.
Prietene!
Îmi pare rău.
Hei, vino, vino.
Nu ne băga în seamă, căutăm doar un loc în care să ne putem certa nestingheriți.
Ar trebui să dureze în jur de 20 de minute.
Îmi doresc ca atunci amândoi să cădem la o înțelegere. Sau cel puțin eu, da.
Domnule Bouc!
Poirot! În bucătărie.
Ei bine, desigur, acest om va adulmeca produsele de patiserie perfecte
mai repede decât prinde un hoț de bijuterii.
Prietene!
Nu, nu mai sunt polițist, nu te mai pot ajuta când te-au prins.
Acesta este dragul meu prieten, stimatul...
Poirot, pe care l-am cunoscut înainte să fie stimat. Hercule Poirot, ea este...
- O prostituată. - Da, este.
Sunt. Bouc, nu mi-ai spus că ai prieteni atât de faimoși.
Suntem prieteni pentru că eu sunt singura persoană
care nu-i pune niciodată întrebări despre cazurile lui, pentru că nu-mi pasă.
Iar el nu mă judecă niciodată pentru că sunt o persoană groaznică.
Într-adevăr, ești.
Doamnă, Bouc, vă rog, stați cu mine să bem ceva, da?
Mă ai doar pentru o oră.
Plec cu Orient Express-ul la ora 7:00. Afaceri oficiale de director.
Unchiul meu mă plătește cu o sumă absurdă să rămân la bordul minunatului său tren,
departe de el
din biroul de acasă.
Consemnat să beau vin și să iau cina pentru o eternitate.
Există o artă a nepotismului.
Iar tu ești Michelangelo al acestei arte!
Domnule Poirot.
Și tu ești o prostituată?
- Cu siguranță nu. - Te deranjează acest om?
Este pe cale să o facă.
- Ești de la consulatul britanic. - Da, domnule.
Este vorba de cazul Kassner.
Da...
Am avut dreptate cu aceste predicții?
Da.
Nu am nevoie să citesc telegrama.
Foarte distractiv.
Cineva a înșelat, sau a murit?
Din păcate, ambele.
Cineva...
mi-a întrerupt dorința de odihnă.
Se pare că trebuie să călătoresc cu tine în seara asta, Bouc.
Poți să-mi găsești o cabină în Orient Express?
Prietene...
Poate că nu pot să fac multe, dar sigur pot să-ți obțin o cabină în trenul meu
în toiul iernii. Trei zile
libere de griji, de îngrijorări sau crime. O să-ți placă.
Domnișoară, a fost o plăcere.
Domnule, bagajele au fost strânse și cheltuielile tale plătite.
Vei ajunge la Calais,
și apoi escortat la Dover, iar apoi cu trenul la Londra, în gara Victoria.
- Aș vrea să-mi exprim oficial... - Te rog nu vorbi.
Înrăutățești situația.
- Bacșișul pentru tine, amice. - Mulțumesc, domnule Marquez.
Nici măcar nu v-am cărat bagajele.
Am avut o săptămână bună.
Când norocul ne zâmbește, sărbătorim și împărtășim norocul.
Amintește-ți să spui lucruri frumoase despre noi, americanii, da?
Nu!
Hei, oprește-te!
Bună seara, domnule.
Pentru dumneavoastră, domnule Ratchett, cea mai bună masă din local.
Chiar aici, domnule. Cea mai bună masă.
O vreau pe aia.
Hei, Masterman. Ai luat totul?
Amabil din partea ta să întrebi, domnule McQueen. Eu nu fac greșeli.
Dumnezeule! Este contele Andrenyi.
Veniți, veniți, veniți.
Te-am văzut dansând la Monte Cristo. Pot să-ți fac o fotografie?
Te rog, nu în față, nu!
Îmi pare rău.
Orient Express-ul!
Cu opriri în Sofia, Nis, Belgrad, Vinkovci și Brod,
cu transfer către București, Zagreb, Trieste, Veneția, Milano, Lausanne...
Dijon, Paris, Bologna și Calais,
cu legături la Dover și Londra... pleacă peste 15 minute!
Aici, Michel! Un transport important. Am nevoie de un compartiment la clasa întâi.
Ai mare grijă de prietenul meu, Michel.
Vreau să fie răsfățat ca un urs panda de la grădina zoologică.
Dar, domnule Bouc, suntem ocupați complet. Nu a mai rămas niciun loc.
Atunci o să facem loc. Poți să iei numărul 11.
Cabina 11 este întotdeauna rezervată pentru uz oficial.
Este foarte confortabilă.
Cabina 11 este ocupată. Profesorul austriac a rezervat-o acum două zile.
Nu a mai rămas nicio cabină de dormit clasa întâi în întregul tren?
Negativ, domnule.
Clasa a doua?
Nu a mai rămas niciun loc.
Domnișoară Debenham.
Domnule Poirot, veniți cu noi?
Depinde de cine câștigă această controversă.
Au sosit toți pasagerii?
Toți cu excepția unuia, domnul Harris.
"Toți pasagerii trebuie să se prezinte cu cel puțin jumătate de oră înaintea plecării,
sau își pierd dreptul la loc".
A trecut jumătatea de oră. Locul este liber.
Du te rog bagajul domnului Poirot în cabina numărul trei, cu domnul McQueen.
Mulțumesc foarte mult.
Călătorie plăcută.
- Bine ați venit, domnule. - Da.
Numărul trei este ghinionist.
Scuze, doamnă. Nu am vrut să fiu lipsit de respect.
Ai putea încerca să fii puțin...
Un lucru la călătoriile cu trenul este că întotdeauna te lovești de cineva.
Este minunat.
Cu toate că întotdeauna caut să mă întorc.
Călătoria este în regulă pentru mâncarea picantă, moschei, întâlnit bărbați...
Dar în cele din urmă ți se face dor de propriul pat.
Am fost acuzată de vânătoare de soți în străinătate.
Și nu pot să neg. Îmi place să fiu singură, cu adevărat,
dar o doamnă are anumite nevoi care merită să îi fie realizate, dacă are bani...
și preferabil, regulat.
Dumnezeule! Foc în bucătărie!
La revedere, doamnă!
Bună seara.
Numărul nouă.
Bună seara.
Ce mai faci?
- Bună seara. - Scuză-mă.
Nu, după dumneata.
Mulțumesc, mulțumesc.
Numărul trei.
Cine este? Domnul McQueen?
Da, cred că ai greșit originea.
Scuză-mă, domnule, este vreo problemă?
Nicio problemă.
Trenul este plin.
Și cred că suntem... cum spuneți voi? "Colegi de cabină".
Serios?
Sunt la fel de dezamăgit ca și tine. Asta este drăguț.
Haideți, dragilor.
Nu.
Asta?
De ce nu am bagajele desfăcute?
Ultimul apel către pasageri!
Să îl periem?
De ce naiba le ia atât de mult timp?
Imediat cum plecăm de aici, pune-i să pregătească patul.
Este deja aranjat, domnule Ratchett.
Nu, vreau ca patul să fie pregătit. Și adu-mi dictafonul.
Câini pe masă. Este cel mai dezgustător lucru
pe care l-am văzut în viața mea.
- Da, domnule. - Vreau să-l aduci pe McQueen.
Și să aducă fiecare chitanță din vânzarea de la Milano.
- Vreau să faci asta. - Da, domnule.
Vreau să faci asta acum.
- Am spus să faci asta acum? - Imediat, domnule.
Mai bine ai avea grijă.
Cafeaua dumneavoastră, domnule Ratchett.
Cine a făcut asta?
Nu pot să spun, domnule.
Bună seara, doamnă Hubbard.
Bună, domnule Masterman.
Ei bine, bună.
Dacă îți mai zăbovesc ochii pe mine o să trebuiască să îți cer chirie.
O să plătesc.
Mai bea o băutură.
Ești insultată?
Dezamăgită.
Unii bărbați arată bine.
Tot ce trebuie să facă este...
să își țină gura închisă și pot să ia orice premiu vor.
În continuare gura deschisă.
Este totul în regulă, doamnă Hubbard?
Ai o intuiție puternică, știu.
Exact asta obișnuia să-mi spună cel de-al doilea meu soț.
Așteaptă, era primul soț.
Da.
Cel mai inteligent bărbat pe care l-am cunoscut.
Avea fața ca o ridiche, dar am iubit ridichea aia.
Mi-a făcut plăcere să vorbim.
Noapte bună.
Domnule Poirot?
Intră.
Cât timp luați masa,
o să îl mut pe domnul McQueen în compartimentul domnului Bouc.
O să călătoriți la clasa întâi, domnule.
Mulțumesc.
- Poftă bună. - Și ouăle?
Bună ziua.
Doamnă Hubbard.
Bună ziua.
Poftim.
- Complimente din partea Orient Express. - Mulțumesc, domnule Bouc.
Sunt aici pentru tot ce aveți nevoie.
Nu, mulțumesc. Nu beau.
Nu sunt de acord cu tine.
Păcatul nu este de acord cu mine.
Viciul este unde diavolul își găsește preferații.
Ar trebui să nu mai vorbim.
Bună ziua.
Domnule, ce zici de un aperitiv?
Regret, am o întâlnire cu directorul trenului.
Oricum voia să plece.
Vă rog, domnule.
Doamnă. Doamnă.
Te-ai instalat comod?
Mulțumesc.
Așa cum este reclama...
Și totuși, cel mai bun lucru din tren nu este mâncarea.
Știi? Este ceva în legătură cu
mai mulți străini strânși laolaltă zile în șir, fără nimic în comun,
decât nevoie de a merge dintr-un loc în altul
și să nu se mai vadă niciodată.
Plictiseala, plus anonimatul, plus...
ușoara zgâlțâială constantă.
Cu hobby-urile tale, nu o să îți lipsească nimic.
Dumnezeule, sper asta.
Comandă-mi pește.
Înlocuiește pește grouper în loc de pește limbă de mare, andive în loc de cartofi
și sos de carne de vită în loc de sos veloute.
Ospătar, sună grozav. Același lucru și pentru mine.
Prințesa Dragomiroff.
Știi, dacă aș vrea să mă însor pentru bani, m-aș însura pentru atâția bani.
Am periat-o pe Dalia în dimineața asta.
Nu, mi-ai torturat scumpul cățeluș.
Ți-am cerut să o perii.
Încă îți place Dickens?
Foarte mult, prietene.
Știi, cu cărțile și cu alergătura ta, pierzi romantismul.
Romantismul nu rămâne niciodată nepedepsit.
Era...
Cândva a fost cineva.
Aș prefera în viitor să nu mai stau la masă cu acel om.
Cei la fel ar trebui să stea laolaltă. Noi nu suntem la fel.
Nu toți suntem atât de îngrijorați de separarea raselor, domnule profesor.
Este lipsit de respect pentru toți, așa încât prefer să rămână separate.
Dacă îți amesteci vinul roșu cu cel alb ar însemna să le strici pe amândouă.
Îmi place un roze bun.
Hei, ce mai faci? Te deranjează...
dacă mă așez lângă tine?
Știi, desertul este o consolare...
și mă simt prostește să mă consolez singur.
Sunt cel mai fericit singur.
Dar...
Pentru o mică parte din desertul tău, stai te rog.
Desigur. Scuză-mă. Încă o furculiță.
Am încercat să fac cunoștință cu tine, domnule Poirot.
Nu am stat niciodată atât de aproape de cineva faimos.
Acum mint.
Odată am fost într-un autobuz cu Ty Cobb.
Jucător de baseball, Detroit.
Te deranjează dacă iau partea mică de sus?
Nu ești o pasăre?
Un bărbat foarte ciudat.
Sunt la o vârstă la care știu ce îmi place și ce nu îmi place.
Ce îmi place, îmi place enorm. Ce nu îmi place, nu suport.
De exemplu, amabilitățile temporare înainte
de ce este stabilită a fi o discuție de afaceri.
Ești amuzant.
În regulă.
Aș vrea să-ți ofer o slujbă.
"Răzbunătorul Nevinovaților". Așa ți se spune în ziare.
Ești un nevinovat?
Sunt un om de afaceri.
Sunt un comerciant de obiecte de artă. Adică, sunt nou la asta.
Dar mă ajută norocul începătorului.
Relicve, antichități.
Covoare, rare. Orientale.
Sunt nou în jocul ăsta, așa că, știi, am un ochi de amator.
Dar am o mică problemă cu acești...
așa numiți evaluatori.
Nu poți să ai încredere în niciunul.
Unii dintre clienții mei...
cumpără un obiect de artă
și apoi află că nu este chiar original,
ceea ce nu este din vina mea...
Dacă o eșarfă din mătase din Kashan este falsă...
- Nu-i așa? - Cu siguranță.
Dar am reușit să îmi fac câțiva inamici, asta este chestia.
Am primit câteva scrisori de amenințare.
Cel mai probabil sunt italienii.
Le-am vândut un set de covoare orientale în Milano.
Și cumpărătorii nu au fost foarte încântați de proveniență.
Și își vor banii înapoi cu dobândă, știi?
Italieni.
Un ban este un ban.
Și apoi intervine detectivul geniu.
Eu?
- Da, tu. Hercules Poirot. - Hercule.
Și ce?
Uite ce aș vrea să faci.
Aș vrea să te angajez să mă păzești
până când ajung undeva în siguranță.
Câștigi niște bani ușor.
Și eu o să stau liniștit, știi?
- Înțeleg. - Bine.
Refuz.
Scuză-mă? Asta este rău.
Nu m-am făcut suficient de bine înțeles.
Vezi tu, cineva vrea să mă omoare.
Și știu că nu sunt cea mai bună persoană, nici pe departe.
Și dacă există o lume după asta, acolo o să fiu judecat, exact ca tine.
Dar...
Nu mă grăbesc naibii să fac asta.
- Ai o armă îndreptată spre mine? - Nu.
Nu către tine. Către lume.
Exist în lume. Nu îndrepta arma spre mine.
Cum sună 10.000 pentru o săptămână?
Este o ofertă generoasă, domnule Ratchett. Trebuie să refuz.
- 15.000? - Nu m-ai auzit? Refuz.
Înțeleg.
Nu este ceva suficient de strălucitor pentru marele Hercules Poirot. Nu?
Fără chestii strălucitoare...
Dacă vinzi falsuri gangsterilor, suferi consecințele.
Eu îi prind pe infractori. Nu îi protejez.
Așadar, îmi refuzi "banii murdari".
Te refuz pe tine, domnule Ratchett.
Afaceri cu arma, nu-i așa? Asta a fost?
Este mult mai personal decât atât.
Nu-mi place fața ta.
Dacă vrei să mă scuzi...
Ți-a plăcut prăjitura mea, nu-i așa?
Prăjitura a fost excelentă. Să ai o după-amiază plăcută, domnule Ratchett.
Vinkovci
Mulțumesc.
Foarte rece.
Iubita mea, Katherine.
Dragostea mea.
Domnul Dickens.
Domnule Ratchett?
Nu este nimic.
Bine, domnule. Noapte bună.
La naiba!
Doamnă Hubbard?
Întotdeauna este doamna Hubbard.
Doamna Hubbard.
Am murit?
Doamnelor și domnilor, trenul a deraiat.
Ești în regulă, domnule Marquez?
Sunt bine. Sunt bine, mulțumesc.
Rămâneți în cabine. Domnul Bouc va vorbi cu dumneavoastră...
Totul este în regulă.
O să murim?
Katherine a mea.
Iubita mea...
Doamnelor și domnilor, mă tem că trenul nostru nu poate pleca nicăieri.
Da, doar în jos.
Cât ar trebui să stăm aici fără să facem nimic?
Da, cineva ar trebui să facă ceva.
Desigur că fac ceva. Nu fac nimic.
Exact acum două ore și zece minute,
când nu am ajuns în Brod, așa cum era programat,
șeful gării a presupus situația noastră
și a trimis deja o echipă să elibereze locomotiva,
să ne elibereze drumul și să ne facă să plecăm.
Până atunci, vă asigur,
cu toții vom rămâne la căldură, vom fi hrăniți și vom sta confortabil.
Am putea merge pe jos.
Am putea muri de frig încercând.
Am o legătură de prins.
Vasul meu pleacă poimâine din Franța.
Fără tine, aș pune pariu. Și fără mine în Londra.
Te fac responsabil pentru irosirea timpului meu, domnule Bouc.
Doamnă, nu mă poți face răspunzător pentru vreme.
Desigur că pot. Tu ești șeful aici.
Și conferința mea din Turin?
Iar eu aveam o întâlnire la fabrica auto din Sochaux.
Da, unele lucruri sunt în mâinile Domnului.
Nu putem spune noi
dacă merităm să ajungem în siguranță la destinația noastră,
sau dacă, precum Lucifer, trebuie să cădem.
Micul dejun pentru dumneata, domnule Ratchett!
Bună ziua, domnule Masterman.
Este vreo problemă?
Nu pot să spun, domnule.
Domnule Ratchett?
Scuză-mă...
Este aer rece.
Adu-l te rog pe domnul Bouc imediat, și de asemenea pe doctorul Arbuthnot.
Dumnezeule mare.
Nu atingeți nimic altceva în afară de cadavru.
Dumnezeule, este groaznic.
Mai întâi zăpada, iar acum...
O să trebuiască să mă întâlnesc cu poliția să dau declarații în vreo gară murdară.
Și un om a murit.
A fost înjunghiat.
Un cuțit lung și drept.
Înjunghieri multiple, o tăietură superficială prin mușchi.
În partea stângă sau în partea dreaptă?
Asta este chestia.
Se pare că criminalul a închis ochii și a lovit la nimereală.
Poți să estimezi ora morții?
Este dificil de spus cu fereastra deschisă,
dar bănuiesc că s-a întâmplat cândva între miezul nopții și ora 2:00.
Dar nu era nimeni în compartimentul lui. Iar eu am stat în locul meu toată noaptea.
Aș fi văzut dacă ar fi intrat cineva. Este imposibil.
Mulțumesc, doctore. Întoarce-te te rog în vagonul de servit masa.
Michel, securizează acest vagon.
Poirot.
Am nevoie de ajutorul tău, prietene.
Trebuie să afli cine a făcut asta.
Te rog, te angajez în numele Orient Express.
Când o să vină poliția o să putem să le prezentăm un caz închis.
Ești singurul care mă poate salva.
Credința ta mă emoționează, dragule. Dar trebuie să-mi mențin odihna.
Ei bine, gândește-te la asta ca un puzzle în pauză de plajă.
Asta nu este dificil pentru mintea ta!
Verifici antecedentele pasagerilor.
Stabilești mobilul și faci ce faci de obicei.
Stai într-un fotoliu și îți mănânci prăjitura
și gândești până când apare soluția.
Ce altceva ai de făcut cât timp stăm aici în zăpadă?
Fără o stimulare constantă, micile tale celule cenușii vor flămânzi și vor muri.
Crezi că asta fac eu? Stau în fotoliu,
mănânc puțină prăjitură și apoi găsesc...
- Nu știu ce faci tu. - Am cartea mea de Dickens.
La naiba cu Dickens al tău!
Dacă lăsăm asta în seama poliției, vor alege un vinovat.
Corect sau nu și îl vor spânzura.
Cel mai probabil pe domnul Marquez,
fără niciun alt motiv în afară de faptul că numele lui este Marquez.
Sau pe doctorul Arbuthnot, pentru culoarea pielii sale.
Ești singurul care poate face dreptate.
- Dă-mi o schiță a acestui vagon. - Desigur.
- Fiecare pașaport. - Orice.
Aranjează interviuri cu toți pasagerii.
Probe, ordine și metoda până când apare un vinovat.
Nu aprob crima, prietene.
În fiecare zi întâlnim oameni fără de care lumea ar fi mai bună și totuși
nu îi ucidem.
Trebuie să fim mai buni decât bestiile.
Așadar, să-l găsim pe acest criminal.
Doamnelor și domnilor, permiteți-mi să...
Se pare că ghinionul nostru tocmai s-a agravat.
Asta este...
A murit un pasager în tren.
Domnul Ratchett.
Se pare că până la urmă l-au ucis.
Presupui că a fost ucis?
Nu, nu.
Vreau doar să spun că era perfect sănătos.
Avea inamici, asta e tot.
Într-adevăr, a fost ucis.
Dumnezeule, o crimă aici?
Din păcate, doamnă.
Dumnezeu să-i odihnească sufletul.
Cineva scotocea în cabina mea în mijlocul nopții.
Nu m-a crezut nimeni.
Ce se petrece?
Deoarece suntem blocați în zăpadă, am fost ales să preiau cazul
și să-l găsesc pe criminal pentru prietenul meu, domnul Bouc.
De ce tu?
Numele meu este Hercule Poirot
și sunt probabil cel mai grozav detectiv din lume.
O să vorbesc cu toți pe rând. Deocamdată...
trebuie să vă recomand să rămâneți în compartimentul vostru cu ușile închise.
Mă simt ca o prizonieră aici.
Este pentru propria voastră siguranță.
Dacă a fost o crimă,
atunci a fost un criminal.
Criminalul este cu noi...
în tren, acum.
Ușile dintre vagoane erau încuiate noaptea, nu?
Absolut, chiar eu le-am încuiat.
Trenul a fost cercetat. Nu se ascunde nimeni pe el sau sub el.
Ca urmare, ne putem limita investigația la ocupanții vagonului pentru Calais.
Bouc, o să mă ajuți.
Fiind singurul călător care a dormit într-un alt vagon,
ești singurul care nu ești suspect.
Domnule McQueen, chiar este timpul să bei?
Șeful meu este mort.
Am rămas fără slujbă, iar voi vă uitați la mine ca și când aș fi făcut eu asta.
Nu facem nicio acuzație.
L-ai cunoscut, așa că de la tine trebuie să obținem faptele esențiale.
Ai fost rudă cu el?
Nu, secretarul lui.
Îi rezervam biletele de călătorie, îi comandam fripturile.
Omul mânca mai multe fripturi decât am văzut în viața mea.
Se ocupa de antichități.
Nu avea nicio calificare să facă asta, nu avea ochi și nici limbajul pentru asta.
Adevărul este că nu se pricepea la afaceri, contabilitate...
La nimic.
Eu mă ocupam de totul.
De cât timp ai fost angajatul lui?
De un an fără 28 de zile.
Prohibiția nu era pe gustul meu,
așa că am ajuns peste hotare, în datorii.
Prin educație sunt avocat...
nu și prin fire.
El nu era priceput la nimic.
Țineai la el?
Țineam la banii lui.
Ratchett era crud...
solicitant, insultător, și cel mai probabil un infractor.
Când l-ai văzut ultima dată?
Trebuie să fi fost imediat după ora 10:00.
M-a chemat la el să vorbim despre vânzarea noastră din Italia.
Milano, vânzarea falsurilor?
Da, da. A vrut să vadă conturile.
A trebuit să îi traduc totul.
Contractele erau în franceză, iar el nu vorbea niciun cuvânt în franceză.
Când am oprit la Vinkovci,
am discutat cu doctorul de culoare, Arbuthnot.
Am băut câteva pahare, ne-am dezmorțit picioarele.
Avea niște...
opinii ciudate despre Stalin pe care a trebuit să le combat.
Nu am nimic cu rasa cuiva, dar nu îi suport pe britanici.
Când s-a terminat petrecerea voastră?
Da... A plecat imediat după ora 2:00.
Știi vreun inamic anume pe care l-ar fi putut avea Ratchett?
Dumnezeule.
Alege un număr.
Confirmi că a fost amenințat?
A primit câteva scrisori de amenințare.
Le am, dacă le vrei. Cel puțin unele dintre ele.
El... le-a aruncat pe restul.
Le-a aruncat în foc.
Astea sunt.
Mai bine ai avea grijă
Nimeni nu profită de noi
Mulțumesc, domnule McQueen.
Mulțumesc.
Dacă mai avem întrebări pentru tine, o să te chemăm din nou.
V-ați gândit la tipul latin, Marquez?
Un tip al naibii.
Și, ei bine, cei ca el...
Ei nu au același dezgust față de crimă, vorbind din punct de vedere istoric.
Ai spus că nu ai nimic cu rasa cuiva.
Cred că...
depinde de rasă.
Se descurcă foarte bine...
- Crezi că este McQueen? - Este prea devreme de spus.
Recunosc, nu mi-l pot închipui înjunghiind pe cineva de 12 ori cu frenezie.
Oricum, nu treaz. Atunci, cine a făcut-o?
Încă nu știu. Este timpul să întrebăm.
- Să întrebăm? Pe cine? - Pe victimă.
Are 12 răni prin înjunghiere și Arbuthnot spune că sunt la întâmplare.
Dacă doctorul este vinovat,
cu siguranță nu și-a lăsat responsabilitatea să-l influențeze.
Hei, ceasul. S-a oprit la 1:15.
Asta corespunde cu ora morții presupusă de doctor.
Este posibil, da. Cu siguranță este posibil.
- Nu înțeleg. - Ei bine, nici eu nu înțeleg.
Nu înțeleg absolut nimic.
Dacă privești la aceste două răni,
sunt puternice și adânci, și totuși aici este puțin sânge.
Dar asta a fost un atac cu furie.
Lovituri aici și aici, fără niciun tipar, doar o violență extremă.
Și în tot acest timp, victima noastră, viguroasă, îngrijorată și plină de cafea
a stat doar întinsă și a acceptat moartea fără să se lupte,
când avea de asemenea aici
mijlocul prin care se putea apăra.
Pentru tine.
Să vedem. Aici...
Barbital. Dormea.
L-au drogat că să nu poată folosi asta.
Și aici este o batistă de femeie.
Un obiect de lux, făcut de mână, 200 de franci la Paris Paris.
Și are chiar inițiala "H".
Și micul nostru prieten, peria de curățare a pipei.
Un alt indiciu.
Da, foarte multe indicii, aruncate convenabil.
Și totuși, unul pare să fie poate autentic.
Și poate scrumieră asta ne asigură micul indiciu accidental.
Un fragment ars dintr-un bilet.
O încercare, poate, de a arde probele.
Mulțumesc, domnule. Mă bucur să te văd.
Poate să-ți împrumute echipamentul, da?
Mulțumesc.
Este perfect. Este perfect.
Mulțumesc. Mulțumesc.
Nu înțeleg...
De ce este lăsat un obiect, mai degrabă decât ce obiect este?
O să căutăm adevărul dinăuntru, nu din afară.
Totuși, în acest caz, aș putea să am nevoie de puțin ajutor științific.
Tu o să reglezi flacăra.
Acum!
Asta nu este una dintre scrisorile alea de amenințare.
Te înșeli, prietene.
Asta are un secret de spus.
Privește.
"Precum un sânge puternic pe mână, o să mori."
Ce înseamnă asta?
Vino cu mine, Bouc.
Să umplem golurile.
Asta nu a fost niciodată un puzzle de plajă.
Cunosc numele real al celui decedat.
Nu este Ratchett, ci Cassetti.
Cunosc acest nume.
Atunci cunoști de asemenea și numele Armstrong.
Cazul Armstrong?
Povestea a șocat lumea.
Acum doi ani,
faimosul pilot, colonelul John Armstrong
și soția sa, Sonia, s-au trezit și și-au găsit singurul lor copil, micuța Daisy
răpită din patul în care dormise.
Desperați,
familia Armstrong a plătit recompensa.
Dar curând după aceea, Daisy a fost găsită ucisă de către...
Ratchett, care era Cassetti.
Sonia Armstrong era însărcinată când a primit vestea.
Șocul a făcut-o să intre în travaliu prematur.
Nici ea și nici pruncul nu au supraviețuit.
De unde știi asta, Poirot?
Pentru că John Armstrong însuși mi-a spus asta.
Mi-a scris cerându-mi ajutorul.
Dar până am primit scrisoarea,
a fost prea târziu.
El a fost găsit mort ca urmare a unei răni prin împușcare.
Pe care și-a provocat-o singur.
"Sângele lui Daisy Armstrong este pe mâinile tale și o să mori pentru asta."
Într-adevăr ai murit.
- Domnule Poirot? - Da, Michel.
Doamna Hubbard vrea să vorbească cu tine. Am ținut-o cât de mult am putut.
Doamnă Hubbard, îmi pare rău că te-am ținut să aștepți.
Ai mintea foarte înfierbântată și gura plină de cuvinte.
Cu siguranță naibii că așa este. Ceea ce am încercat...
să-ți spun întreaga zi.
Criminalul a fost în compartimentul meu noaptea trecută.
Am crezut că o să fiu ucisă. S-a dovedit că aș fi putut fi,
doar că l-a ucis pe Ratchett în locul meu.
M-am trezit în întuneric și am știut că era un bărbat în cabina mea.
Ești sigură că era un bărbat?
Știu cum este să am un bărbat în dormitorul meu.
I-am spus conductorului, iar el nu m-a crezut.
Am spus: "Verifică ușa de legătură dintre cabina mea și cabina lui Ratchett.
Probabil a ieșit pe acolo."
Cu siguranță, era deschisă.
Știu că am închis-o după
ce a spus Ratchett.
A făcut o propunere foarte îndrăzneață.
Poate...
ai auzit despre răpirea Armstrong?
Nu aveai cum să nu auzi.
Chestii morbide.
Asasinul copilei, Cassetti,
a murit noaptea trecută.
Ratchett era acel om.
Ți-am spus, am știut că era un criminal.
Mă crezi
în legătură cu bărbatul din cabina mea?
Sunt conștientă că tu crezi că sunt o femeie prostuță.
Dar am dovada că este adevărat.
Asta este de la uniforma unui conductor al Orient Express.
Este posibil să îi fi căzut lui Michel când a fost în cabina ta.
Mie nu îmi lipsește niciunul.
L-am găsit la capătul patului meu, pe pătură,
exact acolo unde am dormit.
Cum numești asta?
Numesc asta probă. Mulțumesc foarte mult, doamnă Hubbard.
Ai fost vreodată în America?
O singură dată.
Acum mai mulți ani, o vizită foarte scurtă.
În ce scop?
- Să confirm o suspiciune. - Care?
Că nu mi-ar plăcea.
Mi s-a oferit un post în Boston.
Din Boston m-am întors direct la Londra.
- De acolo era Ratchett? Din Boston? - Nu știu.
Nu ar fi fost adecvat
să întreb.
Continuă.
L-am văzut ultima dată
pe domnul Ratchett la ora 9:00.
I-am adus cafeaua și i-am pus hainele pe umeraș.
Ai o durere de dinți?
Am o programare pentru o extracție la Londra săptămâna asta.
Domnul Ratchett a insistat să nu mai amân asta mult timp.
Spunea că s-a săturat să-mi audă gemetele reprimate.
Acestui compătimitor Ratchett
îi era o obișnuință să bea cafea noaptea?
Deloc. Dar fusese foarte agitat în ultima vreme.
Spunea că vrea să rămână treaz. În special noaptea trecută.
Găsise o scrisoare în compartimentul lui.
Spune-mi te rog că nu ai făcut tu asta.
Dacă o să las ceva neplăcut pe perna ta, domnule,
nu o să fie o scrisoare.
Pleacă.
Cu siguranță, un asemenea...
valet serios și exact,
nu ar vorbi niciodată stăpânului său așa cum ai făcut-o tu.
Decât dacă ar fi știut că cariera sa ar ajunge la un brusc...
sfârșit.
Cred că nu este vorba de durere de dinți.
Plămânii?
Tiroida.
S-a răspândit la stomac. La fel a avut și tatăl meu, când era cu cinci ani mai tânăr.
Au trecut luni de zile.
"Mă tem că este neoperabil", a spus doctorul.
Brusc, nu mi-a mai fost teamă.
Puteam să fac doar ce voiam.
Puteam să vorbesc ce gândeam acum.
Cafeaua.
Se pare că în ceașca lui era și puțin Barbital.
Tu, desigur, o să îmi spui că nu l-ai pus tu acolo.
Desigur că nu l-am pus.
Când și de unde ai procurat cafeaua și ceașca?
Din bucătărie, domnule.
Am comandat la cină să fie pregătită la ora 9:00 și a fost.
Oricine putea să ajungă la ea înaintea mea.
Mulțumesc.
Domnule Masterman.
Îmi pare rău pentru durerea de dinți.
Mulțumesc.
Îmi plac prăjiturile mici.
Așadar, domnișoară Pilar Extrados, ești o misionară,
dar te-ai pregătit ca asistentă medicală înainte să îți schimbi profesia, da?
Îi datorez asta lui Dumnezeu.
Îi datorai... o datorie?
Au fost...
perioade indulgente în viața mea,
când am luat mai mult decât am dat.
Gerhard Hardman.
Profesor de inginerie.
Știința îi va recâștiga Germaniei mândria sa.
- Biniamino Marquez. - Domnule Marquez.
Ascultați, vreau să fiu exonerat de orice asociere cu crima,
așa că vă rog, întrebați-mă orice.
Orice. Nu mai mint.
Ți-ai părăsit vreun pic compartimentul noaptea trecută?
Doar o singură dată, să iau o aspirină.
Doamna Hubbard mi-a oferit una mai devreme.
La început am refuzat, dar când nu am putut să mă odihnesc,
m-am dus să îi cer.
Conferința mea este în Turin.
Sunt singurul austriac care prezintă, ceea ce înseamnă că fără mine,
discuțiile vor fi sub standard.
Apoi am evadat din închisoare și am mers în Statele Unite,
unde am jurat să nu mai mint și să nu mai fur niciodată.
Vedeți, prieteni, atunci când oamenii au încredere în tine, cumpără mai mult.
Italienii sunt vaci. Spaniolii sunt oi.
Belgienii...
Nimic, am venit în cabina mea, pe care o împart cu un valet englez nefericit.
Valetul geme des.
Dar sunt sigur că m-a văzut dormind întreaga noapte până dimineață.
Ar trebui să spun...
în cazul în care este relevant.
A existat un moment jenant.
Când am mers să o văd pe doamna Hubbard,
mai întâi am deschis ușa greșită.
Îmi pare rău.
La ce oră s-a întâmplat asta?
Trebuie să fi fost...
Să nu-ți pară rău.
10:40.
Asta este interesant.
Din câte se știe, ești ultima persoană care l-a văzut în viață pe Ratchett.
- Cu ce te ocupi? - Automobile.
Am trei showroom-uri.
Am venit în America fără nimic. Nimic. Și acum...
Dacă ceea ce spui este adevărat, domnișoara Debenham va confirma.
Dar este adevărat.
Nu aș minți.
Ar putea fi posibil ca domnișoara Debenham
să fi plecat din compartimentul vostru fără să observi?
Nu. Am un somn foarte ușor.
Mă trezesc la cel mai mic sunet.
Odată am fost surprinsă.
Niciodată de atunci.
Nu, nu am spus că sunt șofer.
Fotografii care ți-au vărsat bagajul...
Era un băiețel frumos, care purta o șapcă de șofer
și care își vizita tatăl la slujbă.
Pe cine ai dus cu mașina?
Domnișoară Extrados, de ce mâinile tale au bătături specifice boxerilor?
Lucrez în orașe periculoase,
acolo unde nu pot fi condusă de frică.
Mă antrenez să lupt.
Dar nu mai ai încredere în Dumnezeu
de vreme ce te temi să fii surprinsă?
Nu, în cazul în care este ocupat.
Dumnezeu este întotdeauna ocupat.
Este Masterman.
Un om pe moarte este un om care nu mai are nimic de pierdut.
Bravo, Bouc. Cu excepția problemei domnului Marquez,
care acum a confirmat că colegul său de cabină, Masterman,
citea în pat la ora decesului victimei.
Dacă ar fi fost ușor, nu aș fi fost faimos. Următorul.
Domnișoară Debenham...
Nu vrei să iei o gură de aer proaspăt?
Pentru tine am făcut un picnic.
O faci pe colega mea de cabină să sufere de crampe provocate de cabină, înțeleg.
Alegi cea mai bună locație ca să extragi adevărul de la fiecare suspect.
Pe ea o dezechilibrezi, pe mine mă faci să îngheț.
Inteligent.
Vrei să-ți scrii numele complet și adresa, te rog?
O acțiune slabă, apropo.
Doamna Extrados mi-a spus că ai întrebat-o de culoarea cămășii ei de noapte.
Mulțumesc.
Mary Hermione Debenham.
Ți se spune vreodată Hermione?
În mod constant Marry, atunci când nu sunt angajată ca "domnișoara Debenham". Stângace.
Neobișnuit, știu.
Probabil că încă nu ți-ai stabilit o teorie dacă îmi testezi scrisul de mână.
Ce crezi despre decedat?
Nu pot să spun. Nu m-am gândit la el.
Nu văd rostul întrebării tale.
Iartă-mă, domnișoară, micile mele "originalități".
Natura umană este perversă în complexitatea sa.
Ca să ajungi la ea, este nevoie de uneltele potrivite.
Astea sunt jucării, nu unelte, Hercule.
Și prefer să le pui deoparte.
Metoda directă? Perfect.
Îl cunoșteai pe doctor înainte de călătorie?
Doctorul Arbuthnot?
Nu.
Dar o asemenea atracție instantanee?
Nu suntem în America, domnișoară Debenham.
Nu există legi împotriva a ceea ce ai putea să simți.
Nu există legi nici împotriva tăcerii, pe care...
o să o folosesc...
Nu am fost niciodată în America.
Poate pot să te întreb despre niște...
cuvinte pe care le-am auzit accidental?
Tu și străinul Arbuthnot, sunteți mai apropiați decât ar putea fi străinii.
Ai spus:
"Nu acum, când o să terminăm, atunci nimeni nu o să ne mai poată atinge".
La ce te refereai?
Crezi că sunt implicată în crimă?
Pentru un om cu un ciocan, fiecare problemă este un cui.
Tu trăiești crima.
- Vezi răul în fiecare zi. - Nu este așa.
Văd suficiente crime ca să știu că actul criminal este o anomalie.
Și cred că este nevoie de o parte din suflet
ca să ucizi o altă ființă umană.
Te întreb din nou, la ce te-ai referit?
Așa cum am stabilit,
nu există legi împotriva tăcerii mele.
Foarte bine.
Și după aceea, Prințesă Dragomiroff?
După cină m-am dus la culcare.
Dumnezeu m-a binecuvântat cu o viață lungă,
dar m-a blestemat cu un spate bolnav, ca să o facă mizerabilă.
În jurul orei 1:00,
am chemat-o pe domnișoara Schmidt.
Mi-a făcut masaj
și mi-a citit o perioadă. Apoi am adormit.
Ai cunoscut vreodată
o familie pe nume Armstrong?
Au suferit o tragedie groaznică.
Am fost o admiratoare a mamei Soniei Armstrong,
Linda Arden, actriță.
Un talent care apare odată la 100 de ani.
Domnișoara Arden voia să facă actorie.
Ar fi devenit prima vedetă uriașă de la Broadway,
dacă nu ar fi fost tragedia.
Iar această Linda Arden... este moartă?
La fel de bine ar putea să fie.
Nu mai locuiește acasă.
Daisy era fina mea.
Era...
Nu văd cum asta are legătură cu problema noastră, domnule detectiv.
Bărbatul ucis noaptea trecută... numele lui adevărat era Cassetti.
Bărbatul care a ucis-o pe micuța Daisy Armstrong.
Înțeleg.
Recunosc, am cunoscut această familie, iar acum acest om este mort.
Coincidența...
pare să fie de nesuportat.
Ți se poate permite o coincidență.
Acum trebuie să îi pun câteva întrebări domnișoarei Schmidt.
Nu, nu este nevoie.
Pot să răspund eu pentru ea.
Chiar și așa, dacă îmi permiți...
Domnișoară, răspunde te rog în limba germană.
Dar excelența sa nu înțelege.
Exact despre asta este vorba.
Este a ta? H de la Hildegarde?
Asta este mătase. Este prea fină pentru mine.
Este adevărat în legătură cu noaptea trecută?
Este așa cum a spus. L-a trimis pe conductor să mă caute.
Apoi s-a culcat.
Ai văzut pe cineva când te-ai întors?
Doar pe celălalt conductor.
Cel care era...
"Celălalt conductor"? Te referi la Michel?
Nu. Unul diferit. A mers împreună cu mine.
Vino cu mine, te rog.
Ești sigură că nu l-ai văzut pe el?
Sunt sigură. Celălalt conductor era un bărbat mai scund și avea o barbă scurtă.
Domnișoară, nu există un alt conductor.
Știu ce am văzut.
Îmi amintesc pentru că avea vocea pițigăiată și uniforma era exact la fel.
Deși bănuiesc că îi lipsea un nasture.
Domnule, am nevoie de cheia ta de acces imediat.
Trebuie să găsim o uniformă și un kimono roșu.
Mii de fotografii și nenumărate perechi de șosete.
Cămăși de noapte în toate culorile, în afară de culoarea roșie.
Și în continuare nu am găsit uniforma de conductor.
Am verificat toate bagajele pasagerilor?
Toate cu excepția contelui și a contesei Andrenyi, domnule.
Este interzis să le cercetăm valizele.
Călătoresc cu pașapoarte diplomatice.
Unde altundeva ar putea să fie?
A mai rămas o valiză pe care nu am verificat-o.
A mea.
Ucigașul își bate joc de mine.
Bine. Prima lui greșeală.
Și așa cum noaptea urmează zilei...
Scuză-mă, domnișoară.
Nu, nu este a mea.
Eu ți-am spus despre conductor.
- De ce ți-aș fi spus dacă aș fi fost eu? - Nu ai fi spus,
ceea ce face ca compartimentul tău să fie locul ideal ca să o ascundă.
Iată, nasturele.
Și dacă există o uniformă de conductor,
de ce n-ar exista și o cheie de acces?
Acum știm cum a trecut criminalul în mod magic prin ușile încuiate.
- Bourbon. - McQueen.
Acum ce căutăm?
500 lire.
McQueen avea și el un registru cu afacerile sale cu Ratchett.
Unde este?
Poirot?
Bouc, ține-i pe toți înăuntru!
Domnule, oprește-te, te rog!
Domnule!
Domnule, rămâi pe loc.
Mulțumesc, domnilor. Mulțumesc.
Așadar, a fost McQueen? Ți-ai prins omul?
Scuză-mă, doamnă.
Cum a putut face asta?
Nu l-am omorât!
Ai încercat să arzi conturile lui Ratchett,
dar sunt locuri ilizibile. Calculele nu corespund,
pentru că furai de la el.
E plin de...
Care... cuvântul englez? Ciocolată?
- "Fudge" ~falsuri~? - E plin de falsuri.
Ai furat de la el.
Ai crezut că o să afle.
Din cauza asta l-ai omorât!
Da.
Da, ai dreptate, naibii, am furat de la el.
Mii.
Știam că banii lui nu erau câștigați corect.
Ce ar fi contat dacă aș fi luat o parte mică din ei?
Dar lasă-mă să-ți pun o întrebare.
De ce mi-aș ucide găina care face ouă de aur?
Nu am făcut eu asta.
- Nu l-am omorât! - Nu a făcut-o el.
Nu a făcut-o el.
Mă aștept ca alibiul sau să se învârtă în jurul meu, că am băut până spre dimineață.
Ei bine, este adevărat.
L-am văzut bând whisky
și făcând remarci cu privire la calitatea mai slabă a băuturii americane.
Mi-a oferit de băut ca să mă facă să mă răzgândesc.
Am discutat în contradictoriu despre politică. El avea niște...
opinii prostești despre Stalin, pe care a trebuit să i le corectez,
dar omul are dreptate.
Un cuvânt, te rog, domnule.
Nu poți să confirmi că ai fost împreună cu el întreaga noapte?
Am fumat și am discutat până aproape de ora 2:00, da.
Un adevărat farmec, el cu țigările, iar tu...
Da, ești singurul din tren care fumează pipă.
Pot să-ți văd pipa și tutunul, te rog?
Desigur.
Și, tu, doctorul Arbuthnot, călătoreai din India, cred. Da?
Acum mă interoghezi pe mine?
Ai fost vreodată în compartimentul lui Ratchett înainte să fie ucis?
Cu siguranță, nu.
Dar asta este una dintre periile cu care îți cureți pipa, nu-i așa?
Dacă ai găsit-o în cabina decedatului, caută în altă parte.
Eu sunt doctor, domnule. Eu vindec oameni, nu îi rănesc.
În legătură cu asta, probabil ai muncit din greu să devii doctor.
Nu multora din rasa ta li se permite această oportunitate.
Colegiul medical Middlesex, permite unul pe curs.
Am avut onoarea în '24.
Am fost lunetist în armată.
Un țintaș foarte bun.
Am salvat mai mulți ofițeri.
Cu recunoștință au recunoscut o minte deschisă și o mână fermă.
Mi-au sprijinit educația.
Le sunt dator pentru generozitatea lor.
L-ai cunoscut pe colonelul Armstrong?
Este posibil să fi cunoscut vreo doi sau 3 cu numele Armstrong.
Tommy în anii '60...
- Selby Armstrong... - Nu. Mă refer la colonelul John Armstrong.
Avea o soție americană și fetița i-a fost răpită și ucisă.
Nu l-am întâlnit niciodată pe tip.
Unde ai întâlnit-o pentru prima dată pe domnișoara Debenham?
Ne-am cunoscut când am mers împreună cu același vagon de la Kirkuk la Nissibin.
Ea pretinde altceva și a devenit suspectă.
Scuză-mă.
Mary este o doamnă.
Nu o implica în asta. Pot să garantez pentru ea.
Așa cum garantezi și pentru timpul lui McQueen?
Tu...
- Nu asculți de rațiune. - Niciodată.
Ești norocos. Bunul doctor insistă că nu te-a scăpat din ochi.
Vezi? Poftim. Nu puteam să comit crima.
Ba da, puteai.
Ratchett lua o substanță pentru dormit în fiecare seară.
Puteai să adaugi Barbital, aveai acces ușor la el.
Dacă ai făcut la fel cu una dintre multele băuturi ale doctorului,
ai fi avut ocazia să comiți crima.
De ce aș fi făcut așa ceva?
Ți-am stabilit mobilul.
Poate aș sugera unul diferit.
Un motiv diferit, un motiv pur personal.
"Avocat prin educație, nu prin dispoziție".
De ce ai făcut facultatea de drept, mă întreb?
Ca să satisfaci un tată iubit, dar care cerea mult de la tine?
Unul care avusese un mare succes în același domeniu,
și care apoi și-a pierdut poziția?
A existat un faimos McQueen, nu-i așa?
Procurorul General al statului New Jersey,
responsabil de punerea sub acuzare în cazul Armstrong.
Ei nu aveau niciun suspect.
Tatăl meu era presat să o trimită în judecată pe o sărmană franțuzoaică,
o menajeră cu un alibi slab, Susanne.
Și-a concentrat întregul caz asupra ei.
Ea s-a sinucis.
Era nevinovată.
Până când probele au dus către Cassetti, el era demult plecat.
L-a distrus pe tatăl meu.
Nu am putut să fac nimic pentru el.
Și totuși pretinzi că nu știai că Ratchett era Cassetti.
Nu. Nu.
Dar l-ai găsit.
Nu.
- L-ai găsit. L-ai lăsat fără sânge. - Nu.
Pentru a repara datoria tatălui tău și apoi în cele din urmă, pentru a te răzbuna.
Nu, nu, nu.
Nu. Nu a fost...
Nu a fost așa. Nu a fost...
- Cineva a deschis ușa cu piciorul. - Doctor!
Mi-a acoperit fața!
În regulă, ăsta trebuie scos.
- Am nevoie de geanta mea. - Desigur.
Este în compartimentul meu.
Nu vor fi amprente.
Criminalul aruncă arma crimei.
Ea este.
Criminalul nu i-a atins plămânul sau vreo arteră.
Este norocoasă să fie în viață.
Cu toții sunteți.
Da, ce mai geniu!
De ce nu ai rezolvat acest caz?
Trebuie să îi dai timp omului.
Da? Ei bine...
Nu pot să-i mai dau mult timp. Nu mai am sânge.
Da.
L-ai reținut pe domnul McQueen, iar adevăratul criminal este chiar aici.
Unul dintre voi.
Nu știu cine sunteți. Nu am spus nimic.
Vă rog, lăsați-mă singură.
Spune ceva.
Prieteni, șinele vor fi eliberate până dimineață, vă rog.
Întoarceți-vă vă rog în cabinele voastre.
Eu dorm aici,
unde mă poate vedea toată lumea și unde eu pot să-i văd pe toți.
Cu toții ar trebui să faceți la fel. Nu rămâneți singuri,
rămâneți la vedere, în siguranță, până dimineață.
Criminalul nu va ezita să ucidă din nou.
O să transmit același mesaj contelui Andrenyi,
cu imunitate diplomatică sau nu.
Cu voia ta, o să mă uit la pașapoartele voastre.
Știi că trebuie să vorbesc cu ea.
Apropo, este o pată de unsoare pe numele soției tale.
Poate vrei să te uiți la asta.
Elena nu se simte bine.
Dacă nu îmi permiți, împotrivirea ta va fi observată de către poliția iugoslavă,
și nu am nicio îndoială că vă vor aresta pe amândoi...
- Cum îndrăznești? - Iubitule!
La naiba!
Arăți amuzant, domnule Poirot.
Toți detectivii arată atât de amuzant?
Îmi pare rău să te trezesc, doamnă contesă.
Întotdeauna sunt trează noaptea.
Dorm ziua.
Unii se tem de întuneric, dar eu nu pot să suport lumina.
Întotdeauna ești sub influența...
Barbital.
Barbital, Barbital.
Iau oceane întregi de Barbital.
Nu este nevoie să mințim, iubitule.
El poate să vadă prin noi.
Nu pot să merg afară fără el.
Nu pot să dorm fără el.
Îl iau împotriva temerilor mele.
De ce îți este teamă?
De totul.
Pașaportul tău are numele tău de fată, Goldenberg.
Evreică, da?
Nu atât de evreică. Prenumele meu nu este Maria.
Și ești dansatoare, precum soțul tău?
Nu, nu precum soțul meu.
Eu sunt dansatoare de balet în grup.
El este atins de îngeri.
Eu m-am bazat pe pasiune și pe muncă grea ca să devin adecvată.
Scuză-mă, trebuie să mă întind din nou.
Asta este singura ta cămașă de noapte?
Nu, mai am una. Din șifon, aurie.
Îmi place să vorbesc cu detectivii.
Nu știi niciodată ce te vor întreba în continuare.
Sunt foarte bună în ce privește capitalele lumii.
Guvernantei mele îi plăcea foarte mult geografia.
Ești satisfăcut?
Întotdeauna sunt satisfăcut când descopăr o minciună.
Doamnă, numele tău nu este Elena, ci Helena.
În ciuda încercării tale stângace de a-l schimba aici și pe bagajul tău.
Soțul meu a auzit de o probă găsită...
o batistă brodată cu litera "H", și nu am vrut ca "H-ul" meu să fie implicat.
Așa că am schimbat numele. Pe bagaj și în pașaport.
Nu este o crimă să vrei să te distanțezi de necazuri.
Și totuși aici este un necaz.
Un detaliu curios despre tragedia Armstrong care stă la baza acestui caz,
este cât de mulți oameni au fost răniți de el.
Sora mai mică.
Mama actriță...
cu numele de scenă Linda Arden.
Bănuiesc că și ea avea strămoși evrei...
Cine este cel mai probabil să își ia un nume de scenă?
Este prea departe să sugerez...
că numele ei original era Goldenberg?
În special când găsim o tânără de aceeași vârstă
cu fiica care a supraviețuit
și care trăiește într-o lume de teamă.
Sora Soniei Armstrong.
Ieși!
Am auzit zgomote și am fugit. Chiar la fix, da?
Acum probabil crezi că contele și contesa sunt criminalii.
Contele este protector. Contesa nu ar omorî un păianjen în dormitor.
Iar tu poți să încetezi cu șarada asta.
Nu ai fost niciodată un austriac, nici german și nici profesor.
Ci doar o imitație bună. S-a bazat pe cineva cunoscut?
Am cunoscut un măcelar german când am crescut.
Un om bun, un accent grozav.
Ce m-a dat de gol?
Ai spus "Tu-Rin"...
Accentul pe silaba greșită pentru un mândru teuton real.
"Turin".
Tu... ești foarte inteligent, îți recunosc asta.
Profesorul Gerhard Hardman...
este acoperirea mea.
Îmi pare rău pentru remarcile cu oamenii de culoare.
La naiba, sunt și eu pe jumătate.
Cyrus Bethman Hardman.
Ești detectiv al agenției Pinkerton?
30 de ani.
Eram în Istanbul, mă întorceam de la slujbă când au trimis o telegramă cei de la birou.
Ratchett a cerut pe cineva să-l urmărească, oferind triplu.
Noroc că eram în apropiere.
Mi-a spus să caut un bărbat mic cu ten măsliniu și cu o voce pițigăiată.
Am supravegheat holul ăla...
întreaga noapte printr-o crăpătură a ușii mele.
Orice criminal...
ar fi trebuit să treacă de mine mai întâi.
Jur pentru asta.
Juri de asemenea și pentru cei 30 de ani ca detectiv al agenției Pinkerton?
Sau o să mă minți din nou
și o să negi că erai de fapt, un polițist mai întâi?
Arma ta, mânerul ei, protecția împotriva ruginii...
produsă pentru poliție.
Fabricată în 1927.
Se pare că minciunile create doar pentru mine nu se mai termină.
Poți să îți lași arma când pleci, domnule profesor.
Din poziția cabinei sale,
i-ar fi fost imposibil să nu vadă.
Decât dacă ușa lui Ratchett era deschisă,
așa cum pretinde că a deschis-o Pilar Extrados.
Caz în care, cineva ar fi putut fi...
mascat de vederea sa.
Draga mea Katherine.
Asta este o crimă îngrozitoare.
Și sunt într-un punct mort, Katherine a mea.
Nu pot să găsesc crăpătura din zid.
De ce îmi scapă?
Întotdeauna am fost...
foarte sigur.
Prea sigur.
Dar acum sunt foarte umil și o să spun, ca un copil mic:
"Nu știu".
Mă tem, Katherine a mea.
Scuzele mele, doamnelor și domnilor.
Nu sunteți în siguranță la bord cât locomotiva este repusă pe sine.
Trebuie să așteptăm în tunel. Mulțumesc.
Unde ai dus câinii?
Or să fie fericiți.
- Nu este în regulă. - Doar să-și întindă picioarele, este bine.
Nu, nu este bine.
Am rămas blocați?
M-ai chemat?
Un alt interogatoriu?
Nu. Îmi place compania ta.
Mulțumesc, Bouc.
Te rog.
Am o listă cu zece întrebări la care nu sunt nici pe departe să am răspunsuri,
iar trenul este pe cale să plece.
Tu ai o minte limpede
și m-am gândit că ai putea să mă faci să înțeleg. Te rog.
"Batista. Peria de curățat pipa.
Kimono-ul roșu aprins. Uniforma.
Ora ceasului.
A fost ucis atunci? Mai devreme sau mai târziu?
De către o persoană sau mai multe?
Care dintre ei?"
Îmi pare rău, nu te pot ajuta.
Mulțumesc.
Poate este o a 11-a întrebare pe care nu știi încă să o pui.
Cea care îți va da răspunsul la toate celelalte.
Poate.
Aș putea ușor să o arăt cu degetul pe contesa Andrenyi.
Am descoperit că era sora Soniei Armstrong.
- Ești sigur? - Da.
Bănuiesc că ar putea să fie nevinovată.
Poate. Poate.
Dar foarte mulți oameni m-au mințit în acest tren, încât nu pare să mă mai deranjeze.
- Și tu ai făcut asta fără efort. - Eu?
Mi-ai spus că nu ai fost niciodată în America.
De asemenea, ai ascuns faptul că la momentul tragediei
locuiai în casa familiei Armstrong,
ca guvernantă a fiicei lor. Și că știi asta.
Trebuie să trăiesc.
O fată reținută în legătură cu un caz de crimă...
Nicio familie decentă nu m-ar angaja.
Domnișoară Debenham, ai plănuit uciderea lui Ratchett.
Apoi ai trimis după contesa să asiste la ea.
Dacă l-ar fi văzut mort, Helena pe care o cunoșteai s-ar fi putut întoarce.
Ai așteptat să adoarmă colega de cabină, dar ea nu a adormit.
Ai drogat-o. Dar Barbitalul i-a provocat doar o durere de cap.
A cerut o aspirină.
Când trenul a oprit, când conductorul era în gară,
când vagonul era în sfârșit liber,
când puteai să intri în compartimentul lui Ratchett, nevăzută!
Ai iubit-o pe Daisy Armstrong. L-ai ucis pe Cassetti!
Cassetti era un porc.
Merita să moară.
Nu l-a ucis ea.
Eu am făcut-o.
Mary, pleacă.
Nu te pot lăsa să iei vina asupra ta
pentru ceva ce am făcut singur.
Mary, pleacă, te rog.
John Armstrong a fost cel mai bun prieten al meu, comandantul meu.
El a crezut în mine.
M-a trimis la facultatea de medicină, mi-a dat un viitor.
Cassetti l-a distrus.
Îndurerat, am găsit-o pe Mary.
Și l-am găsit pe Ratchett.
Planul nostru era să-l predăm poliției. Asta ai auzit tu.
Dar când i-am văzut fața,
am știut că nu merită o judecată.
Așadar, l-ai drogat pe McQueen.
Ai schimbat ora ceasului
ca să poți minți în ce privește ora decesului.
Nu puteam să o las pe Mary să fie acuzată.
Sau McQueen.
Pentru păcatele mele o să plătesc singur.
Sunt soldat.
Un soldat ucide ca să protejeze.
Iar acum, domnule Poirot, trebuie să mă protejez de tine.
De ce nu ești încă mort?
Poirot?
Domnilor, opriți-vă!
Domnule, trebuie să urcăm toți pasagerii înapoi în tren.
O să vă retrageți
departe de tren
până când vă spun eu să vă întoarceți.
Îți spui minciunile.
Și crezi că nu va ști nimeni.
Dar sunt doi oameni care vor ști.
Da, doi oameni.
Dumnezeul tău...
și Hercule Poirot.
Este timpul să rezolvăm acest caz.
Doctorul Arbuthnot m-a întrebat de ce nu sunt încă mort.
Știa desigur răspunsul.
Un țintaș foarte bun care nu ucide din apropiere?
Împușcătura ta nu a fost o ratare, a fost o operație.
Nu ai putut să mă ucizi pentru că nu ești un criminal.
Niciunul dintre voi nu sunteți criminali.
Și totuși, cineva trebuie să fie.
Sunt două soluții posibile ale acestei crime.
Una dificilă, pentru că se potrivește cu cele mai multe fapte, dar nu cu toate,
și încă una...
complexă.
Prima soluție.
Ratchett avea inamici.
Un mafiot se urcă în tren la Vinkovci...
în timp ce McQueen și Arbuthnot se plimbau.
Echipat cu o uniformă și cu o cheie de acces îl înjunghie pe Ratchett.
Pleacă prin compartimentul doamnei Hubbard și reușește să fugă.
Nu.
Nu, nu, nu. Nu funcționează.
De ce a ascuns uniforma?
Cine l-a drogat pe Ratchett?
Cine a înjunghiat-o pe doamna Hubbard?
La naiba, omule!
Așa că întreb, cine beneficiază de crimă?
Această crimă este uciderea unui criminal.
Beneficiul este poate...
pentru spirit, o alinare a suferinței.
Să reducă la tăcere o voce care țipă în cap și care împiedică somnul.
Este un criminal printre noi.
Așadar...
Îl avem pe doctorul Arbuthnot,
un prieten dedicat și recunoscător al colonelului Armstrong.
O întâlnește și găsește consolare în compania guvernantei, Mary Debenham,
care este aproape ca o mamă pentru fetiță.
Și foarte apropiată de sora mai mică a doamnei Armstrong,
Helena Goldenberg.
Măritată cu un om puternic, deloc străin de furie și violență.
Călătorim de asemenea cu nașa lui Daisy,
a cărui bun,
batista cu monogramă este găsită la locul crimei.
Litera "H" în alfabetul chirilic, desigur, se pronunță "N".
Natalia Dragomiroff.
Și menajerei ei devotate, cu ochi de bucătar...
Cine era ea înainte de actuala slujbă?
Pot să sugerez că era bucătăreasa familiei Armstrong?
Dar nu am terminat încă.
Asistenta medicală răspunzătoare de Daisy...
Noua ei religie descoperită
este născută din vina de a permite ca fiica ei să fie răpită.
Tu ai fost, nu-i așa,
în camera ei în noaptea în care Ratchett a intrat pe fereastră?
Ai băut un pahar de vin în plus la cina din acea seară?
Te-ai învinuit de atunci
că nu erai trează ca să-l oprești?
Ea nu știa decât bunătate...
și dragoste, până când...
până când...
până când eu...
Nu este nevoie să presupui în ce mă privește, domnule.
Am fost ordonanța colonelului Armstrong în timpul războiului.
Și după aceea, valetul său în New York.
Un bărbat grozav cât putea fi făcut de către Dumnezeu.
Șoferul sau ar fi de acord?
Un împrumut bancar garantat de către Armstrong
i-a permis să-și clădească imperiul auto?
Îi este dator pe viață. Pe cine altcineva putem să numărăm?
Cum este cu detectivul agenției Pinkerton, cândva ofițer de poliție,
însărcinat cu cazul Armstrong?
Și s-a atașat de cineva, pentru că mai este o victimă.
Te-ai îndrăgostit de menajeră, înainte să fie acuzată pe nedrept.
Ți-ai dat demisia din poliție când ai asistat
la parodia justiției,
când tatăl lui McQueen a insistat să fie arestată,
când ea s-a sinucis.
Nu! Nu, nu!
Susanne era foarte blândă.
Și mă iubea.
Bătrân și grizonat deja, i-am spus că putea găsi ceva mai bun,
dar ea venea întotdeauna,
la timp la fiecare întâlnire romantică.
De ce altfel
este trenul atât de plin la mijlocul iernii?
De ce inconsistentele "Cine"? De ce abundența de probe? De ce...?
De ce conductorul?
Pierre Michel of Avignon...
care și-a pierdut sora...
menajera acuzată...
Susanne Michele.
Doar un singur suflet poate pretinde să fi pierdut mai mult decât oricare dintre voi.
Tragica Linda Arden...
mama Soniei,
bunica lui Daisy.
Retrasă de pe scenă,
dar cu o ultimă reprezentație finală.
Ești un tip groaznic de inteligent.
O crimă ar trebui să aibă o singură victimă.
Când Ratchett a ucis-o pe Daisy Armstrong,
12 vieți au fost sfărâmate, deformate, sfârșite.
Ele cer dreptate!
Dintre toate aceste suflete rănite, trebuie în cele din urmă să răspundem...
Cine dintre ele este un criminal?
Cine a ridicat cuțitul? Răspunsul este...
Niciunul dintre voi nu ați fi putut să faceți asta.
Și nici doi dintre voi.
Ar fi putut fi făcută doar...
de către voi toți
împreună.
Împreună.
Chiar atunci când avalanșa schimbă totul.
Și când a apărut detectivul, planul a trebuit schimbat.
Kimono-ul, uniforma.
O improvizație remarcabilă, doctorul știe cum să rănească fără să omoare.
Fiecare a avut propriul rol de jucat.
Fă-o!
A fost planul meu.
Eu i-am recrutat.
L-am pus pe Hardman să-l localizeze pe Cassetti.
L-am trimis pe McQueen să lucreze pentru el, apoi pe Masterman.
McQueen putea să-i aranjeze călătoria în ziua în care Michel era la slujbă.
Domnule Ratchett?
Nu este nimic.
Bine, domnule.
Noapte bună.
Și așa s-a făcut.
Pentru moartea celui nevinovat.
O viață pentru o viață.
Răzbunare.
Nimeni nu ar trebui să fie spânzurat pentru asta în afară de mine!
A fost planul meu!
Spune poliției că doar eu am făcut asta.
Nu mai există viață în mine.
Ei... au o șansă acum.
Helena, mă rog...
are o șansă.
Ei pot...
plecă, trăi...
găsi puțină bucurie...
undeva.
Lasă să se sfârșească cu mine.
Ei nu sunt criminali.
Sunt oameni buni.
Pot să fie din nou buni.
Era corect și era greșit.
Acum sunteți voi.
Nu pot să judec asta.
Trebuie să hotărâți.
Vreți să scăpați nepedepsiți pentru crima comisă?
Atunci trebuie doar să mai comiteți una.
Eu nu o să vă opresc.
Nu poți să-i lași să te ucidă.
Aruncați-mi trupul în lac și o să mergeți nevinovați la gară.
Trebuie să mă reduceți la tăcere.
Bouc poate să mintă.
Eu nu pot.
Faceți-o! Unul dintre voi!
Nu.
Eu am murit deja cu Daisy.
Nu!
Ai spus că rolul tău este să găsești dreptatea.
Ce este dreptatea aici?
Uneori, legea omului nu este suficientă.
Unde minte conștiința?
Este îngropată cu Daisy.
Dragul meu colonel Armstrong,
în cele din urmă, pot să-ți răspund la scrisoare,
cel puțin cu gândurile din cap și cu sentimentele din sufletul meu,
sper că, cumva, poți să mă auzi.
Am descoperit acum adevărul în caz și este...
profund tulburător.
Am văzut fractura sufletului uman.
Foarte multe vieți distruse, foarte multă durere și furie,
făcând loc unei amărăciuni toxice,
până când o crimă devine mai multe.
Întotdeauna am vrut să cred că omul este rațional și civilizat.
Însăși existența mea depinde de această speranță,
de ordine, metode și de micile celule cenușii.
Dar acum, poate mi se cere
ca în loc de asta să-mi ascult
sufletul.
Doamnelor și domnilor,
am înțeles în acest caz că dimensiunile dreptății
nu pot fi întotdeauna măsurate egal.
Și trebuie să învăț, măcar de data asta,
să trăiesc cu dezechilibrul.
Nu sunt criminali aici.
Doar oameni care merită o șansă să se vindece.
Poliția mi-a acceptat prima soluție a crimei,
asasinul singuratic care a reușit să fugă.
O să cobor aici din tren ca să închei formalitățile.
Sunteți cu toții liberi să plecați.
Fie să vă găsiți liniștea sufletească cu asta.
Fie ca noi toți s-o găsim.
Salut.
Îl caut pe domnul Poirot. Este căutat într-o problemă foarte urgentă.
Da...
Este în vacanță.
Din nou cazul Kassner?
Nu, domnule, mult mai rău.
Trebuie să îl duc imediat în Egipt.
A avut loc o crimă, domnule. Chiar pe însângeratul Nil.
Tu ești detectivul?
Da.
Eu sunt detectivul.
Poți te rog să-ți îndrepți cravata?
Ne vedem la mașină.
Poftim, domnule.
Subtitrarea: Avocatul31 (Subtitrări-noi Team)
Revizuire: muLineZu